87

rendezik a könyveket, minden szó, amit bevettek a katalógusba, közvetett úton hivatalos kifejezéssé lép elő, és akármilyen csúnya, magyartalan, haszontalan és értelmetlen, megállíthatatlanul terjed országszerte, mint olaj a vízen. S mint ahogy az olaj alatt elpusztul a folyók tengerek flórája-faunája, ugyanúgy pusztul az élő nyelv e fattyúnyelv nyomása alatt.	.
Ha nyelvészeink túlnyomó része nem éppen a legégetőbb problémákról jelentené ki, hogy az „nem a nyelvészekre tartozik", holott másokra aligha tartozhat, az ETO lehetne nyelvünk fogalmi tisztaságának, a szakmai zsargonok megfékezésének legeredményesebb műhelye.
A nyelv öntisztító képessége
A nyelv kiveti a szükségtelen szavakat. Ez ennek az alibiül szolgáló elméletnek a magva. Egyfelől nem mindig veti ki a rossz szavakat, és igen gyakran a jó kifejezéseket is veszni hagyja.
Többnyire a nyelvújításra hivatkoznak, mint érvre. Csakhogy azóta annyi minden megváltozott, hogy a nyelv még annyi öntisztításra sem képes, mint hajdan.
Elapadóban a megújulás kimeríthetetlen forrása, a népnyelv. Már csak az öregek beszélik.
A „születő új" az elhalni nem akaró régi bővített újratermelése.
A gyerekek manapság nem az édesanyjuktól tanulnak beszélni, hanem a bölcsődében, az óvodában, a napköziben és az iskolában.
Az ismeretterjesztés jóvoltából megnőtt a gyerekek szókincse. A gyarapodás tetemes részben a fejlődő igazi és áltudományok nyakatekert, magyartalan kifejezéseiből áll.
Anyanyelvi műveltség
Ezekkel a változásokkal az anyanyelvi oktatásban is számot kell vetni. Szakemberek véleményeivel érvelek, mi mást tehet az avatatlan?
Károly Sándor annak idején hivatásból foglalkozott a kérdéssel. Anyanyelvi műveltséségünk helyzete (Kortárs, 1978. 1. sz.) című tanulmányában a következőket mondja: „Az oktatásnak is vannak bizonyos feltételei. Először mindig a jó feltételeket kell megteremteni, aztán érdemes a részletkérdésekkel foglalkozni."
„Ami hiba történt, az egyrészt a megfelelő oktatószemélyzet alkalmatlansága miatt, másrészt a vezető hierarchia (iskolaigazgató, szakfelügyelő, a tanács oktatási osztálya, minisztérium) szervezési... hibáiból vagy tehetetlenségéből, koncepciótlanságából történt. Világosan kellene már egyszer látni a legfelső poszton is: az anyanyelvi oktatás sikerének két feltétele van: a jól képzett, erős egyéniségű pedagógus, és a munkáját segítő, nem gátló szervezés... De az óraszám megkötő szerepű."
Ugyancsak ő mutat rá, hogy „az anyanyelvi oktatás sohasem szűkölködött jó elvekben".
Az eddigieknél talán még jobb elveket tartalmaz az oktatási minisztérium rendelésére készült mű: Anyanyelvi nevelés az általános iskola felső tagozatában. Szerzője Hoffmann Ottó. A gyakorlati rész viszont semmi újat nem tartalmaz. S ami még lehangolóbb, már az idén bevezetik az új rendszert, amely legfeljebb elveikben új – részben –, gyakorlatában nem, s ami még lehangolóbb, a reformot nem készítették elő.
Igazi műveltség anyanyelvi műveltség nélkül nincsen.
Deme Lászlót idézem, örömmel. Az Élet és Irodalom 1978. július elseji számában jelent meg az Anyanyelvek kettőssége című, ami a kettősséget illeti, rendkívül zavaros, ami viszont az anyanyelv fontosságát illeti, rendkívül világos cikke, amelyben a többi közt kimondja, hogy „az anyanyelv nem valami sírni-rínivaló. romantika, hanem a legföldhözkötöttebb realitás: a világ áttétel nélküli megértésének s az egyén közvetítés nélküli önkifejezésének nélkülözhetetlen eszköze. Az emberi egyed biológiailag embernek születik,